Ето къде сте били, бос.
Там сте се скрили...
В неговото тяло.
Когато заспивах, а душата ми биваше изсмуквана,
вие казахте, че ставало напечено и трябвало да вървите.
И наистина... Ако останете там, бос,
победата ни е в кърпа вързана!
Само че...
...съм толкова самотен.
Бихте ли... ми се обадили отново,
както винаги правите,
бос?
Развей гангстерския флаг на революцията
дори това да е против божията съдба.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Удави в гняв чувствата на страх, от онзи ден се кълна на дявола
гръб да обърна аз.
Дали отмъщението слага край? Бъдещето попитай.
Онез', които отхвърлят начина си на живот,
остават посипани в злато.
Именно, око за око,
а за предателя - реквием!
Никой не може да избяга от отредената нему съдба.
Остава само краят, в който всички вие ще загинете.
Вечното величие съществува само за мен.
Запей печална песен в свят без време.
Отчаянието ти маха с ръка да се изправиш сам срещу света.
Да не ти пука, за милост тук място няма!
Когато тялото ти погине,
и молитвите ти ли изчезват също?
О, не! Това е началото на Вятър от злато...
Епизодио 36 "Дяволо изплува"
Миста, побързай и прободи Станда си със стрелата!
Какво става? Реквием хукна към нас!
Джорно! Спри Реквием! - Късно е! Твърде е далеч!
Какво?! Пистолетът ми...
Какво правиш, Миста? - Сигурно е заради стрелата!
Невъзможно! Точно сега?
Пуснете я, синьор Полнареф! Пуснете стрелата!
Радвам се, че взех за всеки случай беретата на онова ченге.
Но какво беше това, Пистълс? Защо револверът ми се разпадна?
Може би босът се е приближил?
Глупак! Мисли, преди да говориш, Номер 5!
Искаш да кажеш, че си видял някой да ни приближава насред площада?
Никого не забелязахме, когато пистолетът се счупи.
Металът се е износил. От прекомерно ползване на пистолета.
Счупила се е оста на барабана. Не ни остана време за поддръжка!
Вижте!
Какво не му е наред?
Сега хукна към мен!
Не, Миста. Той иска мен. Въпреки че си върна стрелата обратно.
Голд Експириънс!
Реквием смята да ме убие,
понеже докоснах стрелата. - Бягай, Миста!
Патрони, Пистълс! Презаредете пистолета!
Това не е револвер! Трябва ни друг пълнител!
Презареждането ще отнеме време!
Това беше... Свършен съм!
Хвърлям я! Дръж, Джорно!
Ще ти хвърля костенурката!
Синьор Полнареф!
Добре ли сте, синьор Полнареф? - Невредим е.
Но защо си отиде?
Миста, помниш ли какво казах в Колизеума?
Дори аз не знам докъде се простират силите на Реквием.
Започвам да разбирам. Реквием спря, понеже подготовката е завършена.
Каква подготовка?
Просто... тялото ми...
вече започна да се променя! Затова се отказа да ме убива!
Това е истинската цел на разбунтувалия се Реквием.
Умението да разменя души
всъщност превръща всичко живо в нова форма на живот.
Край на прелюдията, започва самата пиеса!
Затова се отказа да ме убива.
Историята от 4 милиарда и половина години живот на планетата ни
започна да се изменя до неузнаваемост за няколко часа!
Разбирам. Ето защо е толкова страшен Реквием.
Само че...
Те ми открехнаха отговора.
И почвам да го разбирам.
Почти разбрах как да взема стрелата
от Реквием!
Какво става с хората?
Що за способност? Колко далеч се е разпространила?
Не изглежда като да се мъчат или да умират.
Погледите им са все така празни.
Но не ме напуска страха, че ще се превърна в нещо друго.
Ужасът, че тялото и душата ми постепенно ще изчезнат.
Триш! - Добре съм. Но...
Времето настъпи.
Ще ни засегне по различен начин и по различно време.
Нямаме много време. Правилно ли разбирам?
Полнареф! Ти си виновен, че донесе стрелата!
Каза, че имала силата да срази боса, а вместо това ще погуби всички ни!
Престани! Никой не можеше да предвиди това.
Трябва да открием начин как да победим Реквием.
Правилно. Браво, приближете се. По-близо до Реквием!
И тогава ще разгледам тайните на Реквием, без да се показвам.
Мощта на стрелата ще стане моя и целият свят ще падне в краката ми!
След нея! - Отлично!
Нито крачка повече, Миста!
Триш, Бучелати, вие също! Стойте по местата си!
Стой където си, Миста! Можем да догоним Реквием после.
Не разбирам какво си се разкрещял. Тялото ми е почнало да изчезва!
Взех ти револвера.
Онзи, който каза, че се е счупил.
Отчупеният барабан не влиза на мястото си.
Ако се е бил счупил от износване, трябваше да пасва.
Джорно, какво искаш да кажеш?
Бучелати, ти също не се приближавай! Трябва да пазим дистанция.
Глупак! Реквием се измъква!
Щом Пистълс казват, че металът се е износил, значи е така!
А и се сдобих с нова берета.
Барабанът не пасва, защото изхвърча една част.
Може би.
Но причината може и да е друга.
Ще узнаем това, щом видим изгубената част.
Голд Експириънс дари с живот една от осколките.
Къртиците практически са слепи, но имат невероятен нюх.
Върнала се е обратно и е открила изчезналата част.
Я почакай!
Искаш да кажеш, че някой е счупил пистолета с груба сила ли?
Чуй ме, с Пистълс сме твърдо убедени.
Никой не ни е приближавал на площада. - Точно така, никой не е.
Затова трябва да пазим дистанция. Обсегът му е едва няколко метра!
Джорно, ти...
Никой не се беше приближил към Наранча, когато беше нападнат.
Никой, освен нас.
Синьор Полнареф,
ако теорията ви е вярна и босът има две личности,
то съзнанието му може да се проявява и изчезва по собствена воля.
Дяволо се е вселил в някой от нас!
Моля?
Докато остава скрит, Триш не може да усети присъствието му.
И той няма да излезе, докато не се увери, че ще се сдобие със стрелата.
Както когато се е явил за миг, за да счупи револвера.
Почакай!
Извинявай, че ти напомням, но не ме приближавай!
Стой далеч от зоната му на поражение! - Моят пистолет беше счупен!
И ти беше най-близо до пистолета.
Не съм аз!
Ами да! Кой беше най-близо, когато Наранча беше нападнат?
По дяволите! Трябва да измисля нещо.
Реквием все повече се отдалечава.
Джорно Джована! Проклетият новак!
Той се крие в един от нас.
Но въпреки това имаме едно преимущество.
Дяволо може да призовава Кинг Кримзън,
но няма пълен контрол над тялото, което обитава.
Ако можеше свободно да управлява онзи, в когото се е вселил,
нямаше да се крие.
Но на него му е трудно да излиза навън
и затова все още сме живи.
В известен смисъл сме го притиснали.
Костенурката! Тя беше най-близо до револвера ми!
Полнареф е обладаният! - Това е изключено.
Току-що Реквием едва не го уби,
понеже босът счупи револвера.
Той не би изложил тялото, което обитава, на опасност.
Пък и...
В него има енергията на един живот. Костенурката има само една душа.
Можеш ли да ги различиш, Джорно?
Само ако ви приближа и ви докосна.
Откъде си толкова убеден. - Жизнената сила е маса.
Ако в тялото на някого има по-голяма маса, ще го забележа.
Нямаме избор. Налага се да проверя всички ви.
Но как смяташ да влезеш в зоната на поражение на Кинг Кримзън?
Синьор Полнареф ми обясни как да го засичам.
Ако капките изведнъж станат повече, значи времето е прескочило.
Да, но дали ще съумееш да парираш атаката му е въпрос на късмет.
Дори да я избегнеш ще бъде невероятно трудно.
Определено не съм аз.
Когато убиха Наранча, аз бях най-далеч от всички.
Тогава ще проверя първо теб, за да сме спокойни.
Ей! Стой на място!
Не ме приближавай!
Нито крачка повече!
Какво ще ми се случи, ако Дяволо се окаже в теб?
Когато Наранча загина, тялото ми беше опустяло.
Можех да се прехвърля от него обратно в себе си,
вътре нямаше душа.
Няма начин да ме е обладал.
О, нима? Ти казваш така.
Не мога да проверя как работи силата ти.
Освен това, Джорно,
нима можеш да потвърдиш, че в теб има само една душа?
Не можеш да провериш себе си със собствената си сила, нали?
Миста! Не можем да тръгнем за стрелата, докато не ви проверя!
Още една крачка, и ще те прострелям в краката!
Достатъчно!
Започни с мен, Джорно.
Не губи време! И без това разполагаме с все по-малко.
Ти беше прав, може да кажем, че сме притиснали боса.
Нямаме избор. Именно.
Трябва да действаме сега.
Някой ще бъде убит... - Ако се окажат един до друг.
Джорно! - В Миста е! Него е обладал!
Спайс Гърл! - Не, Триш!
Той е в теб!
Приближил се е, премествайки мигом тялото ти!
Дъще моя, чаках този момент.
Моментът, в който ще призовеш своя Станд!
Дъще,
ако не беше изкарала Станда си,
приятелите ти наистина можеше да ме притиснат.
Стики Фингърс!
Сграбчвайки те за Станда, мога да управлявам и тялото.
Сега поне мога да накарам тялото му да тича.
Ще ни атакува! Пригответе си!
Времето ще прескочи...
Какво? - Нима...
Защо побягна, без да ни нападне?
Дяволо се е досетил как да се сдобие със стрелата,
докато е наблюдавал Реквием!
Няма време! Стрелата е с приоритет!
Стреляй, Миста! Не го оставяй да стигне до нея!
Не губи време! Сега не е моментът да се колебаеш, че ще нараниш себе си!
Не се колебая. Стрелях вече, Бучелати.
Цели шест пъти, изглежда.
Той тича, правейки скокове във времето!
И предвижда траекторията на куршумите!
След него! Ако вземе стрелата, свършено е с нас!
Тайната е в сянката. Защо никой не може да докосне стрелата?
Ако предположението ми е вярно,
то сянката на Реквием не зависи от слънцето
и всеки път се пада в противоположната ми страна.
Което ще рече,
че в очите на онзи мъж там сянката му се простира към мен.
А в очите на Бучелати се простира пред Реквием.
А това значи,
че всеки вижда сянката посвоему.
Това е загадката на Реквием!
Затова може да управлява чуждите души.
Този Станд е просто чужда сянка.
Реквием не е нищо повече от сянката на моята душа.
Затова да нападна него е все едно да нападна себе си.
Достатъчно е да се отърва от сянката, за да взема стрелата.
И
щом има сянка, то някъде трябва да има източник на светлина!
Все още не я е взел! Втурваме се, Миста!
Светлината е зад моята душа!
Дяволо унищожи нещо зад главата си.
Какво направи?
Взех я!
Стрелата принадлежи на мен, Дяволо!
Ако Дяволо е открил начин да вземе стрелата,
значи трябва да се възползвам от това.
На него остана кръв от отсечената ми ръка,
която сега е просто частици.
Голд Експириънс може...
...да се появи!
Откъде се появиха тези мравки? Кой го направи?
Дотук добре.
Тръгвам... Трябва да побързам.
Отбий стрелата! Не му я давай, Миста!
Стрелям вече!
Минаха! Предсказанията вече не му помагат!
На такова разстояние може само да отбива летящите куршуми.
Вдигнете стрелата във въздуха и ми я донесете, Пистълс!
Успял е да хвърли... - Цивилен във въздуха!
Изчислил е рикошета и върна стрелата на мястото си!
Недодяланата сила на подчинен...
Невъзможно е оскъдният ви акъл да надмине предсказанията на Кримзън.
Не можете да пробиете през него.
Вие си оставате просто торба боклук. Но ще ти призная, Бучелати,
твоят тим ме поизпоти.
Не очаквах, че ще се окажеш толкова глупав да предадеш организацията,
още повече че ще разкриеш истинската ми самоличност.
Но благодарение на вас узнах истинската сила на стрелата. Какъв подарък!
Самата съдба ме награди, задето победих своето минало!
Патрони, Пистълс! - Казахме ти, Миста!
Пълнителят се зарежда по-бавно!
Край с нас!
Какво стана?
Спайс Гърл...
Ти не отрази куршумите на Миста.
Просто ги направих по-меки.
Разтегнаха се като дъвка и залепнаха за ръката ти.
Натрупаната еластична сила им позволи да се върнат и да те прострелят.
Триш... Ти си в съзнание?
Ще го преодолея.
Няма да живея в страх и да бягам от съдбата,
която съм наследила от теб. И ако тя стои на пътя ми,
ще я изкача и прескоча!
Стрелата лети към мен!
Аз съм най-близо! Не може да ме изпревари!
Дори да предскаже къде ще падне и да изреже времето,
пак ще съм по-близо до нея!
Само ако... Дъще...
Само ако не се беше раждала...
Страхът действително ни спохожда от миналото.
Сега наистина ме ядоса!
Какво?
Искаше да преодолееш това, нали? Да, Триш,
ще преодолееш не само миналото,
но и ще прелетиш над главите им.
Триш!
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Крал на кралете"